I et mytisk land og en magisk tid-
- hviler et kongeriges skæbne på skuldrene af en ung dreng.
Hans navn: Merlin.
Hvor hyggeligt. Kun os to.
Tre.
Merlin tæller jo ikke.
Jeg tæller ikke. Jeg er her ikke. Jeg taler ikke nu.
- Og jeg huskede vores bryllupsdag. - Det gjorde du ikke.
- Jeg sagde det for en måned siden. - Men jeg huskede, at det var i dag.
I dag.
- Det var faktisk mig. - Hold mund, Merlin!
Arthur!
De var heldig, Deres Majestæt. De kunne have brækket halsen.
- Er overfaldsmændene afhørt? - Desværre døde de af deres sår.
- De kunne ikke afsløre noget. - Det kan ikke have været et tilfælde.
Deres Majestæt?
Vi fandt Deres sadel i skoven.
Gjorden var saboteret, så den ville knække.
Merlin, for en gangs skyld...
...kan du have ret.
- Goddag! Hestene har fået vand. - Er du Tyr Seward?
Ja, sir Gwaine. Det ved De jo.
- Kongens stalddreng? - Det har jeg den ære at være.
Er kongen ikke tilfreds med mig? Har jeg gjort noget forkert?
- Gelda Seward, mor til Tyr Seward? - Ja.
- Bor De her sammen? - Er han i knibe?
- Han har anholdt for forræderi. - Det er umuligt! Det er en fejl.
- Min Tyr er lige så loyal som Dem. - Her.
Tråden, vi fandt i drengens hjem er identisk med den, som var i gjorden.
- Hvem fik dig til at gøre det, Tyr? - Ingen!
- Ingen har fået mig til noget. - Var det din egen idé?
- Du havde ingen medhjælpere? - Jeg kender intet til det her.
- Jeg har bare passet Deres hest. - Beviserne taler sit tydelige sprog.
Det nytter ikke at nægte.
Deres Majestæt, jeg sværger på min mors liv.
Sig, hvem det var. Hvorfor beskytte dem?
De kan ikke hjælpe dig nu. Giv mig deres navn.
- Jeg har ingen navne. - Så giver du mig intet valg.
Det smerter mig, men du anklages for forræderi.
Er der andet, du vil sige?
De er min konge. Jeg ville aldrig gøre noget, der kunne skade Dem.
Tyr Seward, jeg dømmer dig hermed til døden.
- Hvordan længe har du kendt Tyr? - Siden han var dreng.
- Tror du, han er i stand til forræderi? - Beviser er klare.
- Men en dødsdom? - Lov er lov, og lov skal holdes.
Uanset hvad jeg synes.
Hvorfor skulle Tyr ville dræbe Arthur?
Måske bar han nag eller havde uvilje mod kongen?
Nag? Han elskede sit arbejde og var stolt over det.
Og Arthur respekterede ham og behandlede ham godt.
Men man kan ikke altid vide, hvad andre mennesker tænker.
Arthur havde ret i én ting. Tyr må have haft en medhjælper.
Og hvis ikke vi finder ud af, hvem det er-
- prøver de måske igen.
Arthur?
Jeg ved, at du syntes om Tyr, men du havde intet vag.
- Han var skyldig. - Tyr Seward er en troskyldig person.
Han kan ikke have planlagt det her mord selv.
Det er det, du gerne vil tro. Det vil vi alle sammen.
Men selv en god, hæderlig konge har fjender inden for sine mure.
Ofte er det den sidste, han ville mistænke.
En som Tyr.
Du har ret.
Det burde jeg have lært efterhånden.
Det vigtigste er, at det ikke lykkedes for ham.
Jeg har allerede mistet min bror. Jeg vil ikke også miste dig.
Jeg er her, Guinevere. Det vil jeg altid være.
Jeg forlader dig aldrig. Det lover jeg dig.
Jeg tænkte, at du måske ville have mad.
Madlavning er ikke Gaius' stærke side, som du ved.
Det er i det mindste ikke deres kålrabistuvning.
Tak, Merlin.
- Jeg vil gerne hjælpe dig, hvis jeg kan. - Du hørte, hvad kongen sagde.
Ingen kan hjælpe mig nu.
- Du gjorde det ikke i ond mening. - Jeg gjorde ikke noget. På æresord!
- Men der skete da noget, ikke? - Nej.
- Tyr, jeg ved, at du er uskyldig... - Nej, de...
Hvem?
For nogle dage siden fik en af hestene kolik-
- så jeg sov i stalden for at se til den.
Fortsæt bare.
Den nat blev jeg vækket af en lyd.
Der var nogen, der pillede ved kongens sadel. Det så forkert ud.
Jeg prøvede at løbe ind og sige det, men blev opdaget.
De sagde, at hvis jeg sagde ét ord om det, jeg havde set-
- så ville de tage min mor...
...og skære halsen over på hende.
Hvem var det?
- Jeg kan ikke sige det! - Tyr, fortæl mig det nu.
Det her er din eneste chance.
Ellers hænger de dig.
- Og hvis jeg siger noget, dør mor. - Tyr...
Jeg kan hjælpe dig.
Nej! De må hellere slå mig ihjel end hende.
Så vil jeg hellere dø.
Gik du ned og talte med Tyr?
Vi har allerede hørt, hvad han har sagt, og vi har beviser.
Ingen benægter forbrydelsen, men Tyr så det bare ske.
Sagde han det? Hvem var det så?
Han var for bange for at sige noget. Han blev truet.
- Jeg må tale med ham. - Det kan vel vente?
- Du skulle jo hvile dig. - Jeg vil høre, hvad han sagde.
Det skal du nok komme til, men lige nu taler han ikke.
Han er åbenbart bange og usikker, så pres ham ikke.
Lad ham tænke over det. I morgen fortæller han måske mere.
Du har ret som altid, Guinevere.
- Har du bemærket noget ved Gwen? - Ikke noget særligt. Hvorfor?
Det ved jeg ikke helt.
- Har hun sagt eller gjort noget? - Nej.
Det er ikke noget særligt.
Men hun har ikke været sig selv, siden hun kom hjem fra Det Mørke Tårn.
Det er ikke så sært.
Elyan var hendes eneste familie. Sorg kan forandre mennesker.
- Ja, det ved jeg, men... - Vi ved ikke, hvad Morgana gjorde.
Det er det, der bekymrer mig.
- Hvad laver du her? - Tag det roligt. Jeg vil bare tale.
- Jeg har ikke sagt noget. - Kom her.
- Ingen må høre, hvad vi siger. - Jeg har ikke sagt noget til nogen.
- Ikke til nogen. - Jeg tror dig.
Mor er vel uskadt?
Din mor lever og har det godt. Hun er ikke problemet. Det er du.
Det handler ikke om, hvad du ikke har sagt, men hvad du måske siger.
Forstår du det?
Bladet punkterede hjertet. Han led ikke.
- Har I talt med natpatruljerne. - De så intet usædvanligt.
- Hvorfor slog vagterne ikke alarm? - Vi fandt den her i vagtrummet.
Broget salvie. Stærkt søvnfremkaldende.
Jeg har været en tåbe. Jeg burde have talt med ham tidligere.
Arthur?
- Ja. - Den skyldige var ikke en udefra.
Det var en, der kendte slottet ud og ind.
- Guinevere? - Planen slog fejl. Arthur lever.
- Mistænker han dig? - Nej, men hans stalddreng så mig.
- Han ville have fortalt alt. - Ville?
- Har du også gode nyheder? - Jeg gjorde det, der skulle gøres.
Nu må du finde en anden syndebuk.
Du må være fri for al mistanke.
Du må have riddernes støtte, ellers bliver tronen aldrig din.
- Hvad mener du? Arthur lever jo. - Nu, ja.
I aften har du alt, hvad du behøver for at gøre det færdigt.
Arthur har fordoblet vagtstyrken. Jeg kan ikke løbe risikoen.
Jeg kommer til dig.
Løb!
Gwen!
Jeg har ledt efter dig. Arthur er så bekymret.
Ingen behøvede at bekymre sig. Jeg gik bare tur på engen.
Siden Elyans død vil jeg bare gerne være lidt for mig selv.
Ja, men du må være forsigtig. En patrulje blev angrebet i skoven før.
Åh, det vidste jeg ikke. Tak, Merlin.
Næste gang er jeg mere forsigtig.
- Heldigvis ingen brækkede knogler. - Kan du huske noget andet?
Nej. Det ene øjeblik jagtede jeg dem, og det næste lå jeg på jorden.
- Og det var trolddom? - Helt sikkert. Meget stærk.
- Morgana? - Måske.
- Hvad lavede hun der? - Mødte nogen?
- Hvorfor så tæt på os? - Måske skulle hun møde nogen her?
Lige nu er det bare spekulationer.
Gaius og Merlin, se, hvad I kan finde i skoven. Vi har måske overset noget.
- Jeg tager med. - Nej. Du skal hvile dig.
Efter råd fra din læge.
- Det her er ikke forbi endnu. - Hvad mener du?
Nogen stod bag angrebene, og de vil nok prøve igen.
De har ikke en chance. Slottet bevogtes nøje. Hver port og glughul.
- Arthur er i sikkerhed i Camelot. - Hvad, hvis han ikke er?
Hvad, hvis Camelot er det farligste sted af alle?
Hvem kunne komme ind i stalden, hvem fandt ned til cellerne-
- og hvem vidste, at Tyr gjorde det for sin mor?
Hold dig tæt på Arthur. Gør alt for at beskytte ham.
Det har du mit ord på.
- Hvem er du? - Det spiller ingen rolle.
- Kan du give mig det, jeg vil have? - Hvad er det?
En tinktur som er kraftig nok til at dræbe.
Og den skal sikre en langsom, pinefuld død.
- Det var en speciel bestilling. - Den har et specielt formål.
Nå? Har du sådan en?
Ja, det har jeg.
- Her. - Hvad er det?
Baldrian. To dråber gør offeret bevidstløs.
Og bulmeurt. En enkelt dråbe i øret.
Det fører til en langsom og højst ubehagelig død.
Det er ikke let at finde den slags her.
Svært at få fat i og svært at fremstille.
Hvor generøst. Det betaler så rigeligt for dråberne-
- men ikke for min tavshed.
Har du det godt?
Tænk, hvis Merlin havde ret. Tænk, hvis Morgana angreb patruljen?
- Morgana? - Hun vil se mig død.
Den bedste måde ville være at finde en allieret inden for slottets mure.
- Hvem? - Den, der dræbte Tyr.
Hvorfor dræbe Tyr, hvis man vil dig til livs?
For at beskytte sin identitet.
Tyrs morder var hjemmevant på slottet.
Det må være nogen, jeg kender. Nogen, som er her lige nu.
- Hvis det er, må de findes hurtigt. - Og hvis de slår til igen?
Det lader jeg aldrig ske. Jeg vil give mit liv for at beskytte dig.
Vi finder dem, Arthur. Du og jeg, sammen.
Gaius?
Ja, naturligt er det ikke.
Det er Morgana, det er jeg sikker på.
- Er det virkelig det rigtige sted? - Gwaine så dem heromkring.
Der! På den gren.
Det er ikke det store.
Importeret råsilke. Det må man betale en mindre formue for.
Den, der ejer det, er yderst rig.
- Er det et broderi? - Ja, i sølv-og guldtråd.
Kun en person af meget høj rang har råd til den slags.
Merlin? Hvor skal du nu hen?
Merlin?
Vil du forklare, hvad du laver?
- Jeg undersøgte den for huller. - Huller?
Det er der, man stikker hånden ud.
Rigtigt nok. Men se her...
Og der skal den anden hånd ud.
Man kan ikke være for forsigtig, når det gælder en dames anstændighed.
Jaså?
Merlin, nu skal du interessere dig lidt mindre for Guineveres tøj-
- og lidt mere for mit.
Jeg foretrækker Gwens.
Jeg skal gøre alt for at glemme, at du sagde det.
Gør du det samme.
Nogle få dråber vil afhjælpe dit problem.
Forstår du?
Ja. Kom med.
Er du parat? Har du fundet en syndebuk?
Ja, jeg ved hvem.
- Guinevere, hvor har du været? - Jeg var nødt til at gå i byen.
- Jeg håber, du er sulten. - Og tørstig...
- Hvad lavede du i byen? - Afleverede lidt ting til de fattige.
Jeg forbløffes konstant over din godhed.
Fjern dine beskidte grabber fra min mad!
- Vores fest blev jo aldrig til noget. - Hvad skulle vi feste for?
Skål for os!
Alt tyder på, at kongen er blevet forgiftet.
- Er du sikker, Gaius? - Helt sikker.
Svedeturene, hudforandringerne og tinkturstænket ved øret.
Alt tyder på, at det er bulmeurt.
- Er alt håb ude? - Det er en dødbringende gift.
Det er måske en måde, men jeg kan ikke love noget.
En ting er sikkert. Den skyldige bor iblandt os.
En, som har forrådt os alle.
En, som kan gå rundt frit rundt her.
En, som har adgang til staldene.
Og til fængslet.
Og endda til kongens mad.
Jeg kan kun komme i tanker om én.
Merlin!
- Hvordan går det med Arthur? - Der er ingen forandring.
Jeg ved, hvordan du må have det med Merlin.
Det gør mig virkelig ondt.
Men beviserne mod ham er overvældende.
Du gjorde det, du var tvunget til. Du havde intet valg.
- Det forstår jeg. - Tak.
Er det intet håb? Ikke det mindste?
Jeg vil ikke lyve for dig. Arthurs tid er næsten kommet.
Men før han har draget sit sidste suk, er der altid lidt håb.
Du havde ret, Merlin. Morgana gjorde noget i Det Mørke Tårn.
Hun har Gwen i sin vold og bruger hende mod Arthur.
- Kan du redde ham? - Giften er alt for stærk.
- Din magi er hans eneste håb. - Du må få mig ud herfra.
Du lovede aldrig at forlade mig, Arthur. Du lovede det!
Han er vores styrke og vores hjerte. Hvordan skal jeg kunne leve videre?
- Hvordan kan nogen af os leve videre? - Vi må.
Hvis Arthur dør, mister vi ikke bare ham.
- Kongeriget mister sin konge. - Så længe han lever, er han konge.
Men når tiden er inde, og det er den nok snart-
- må vi være forberedt.
Hvis vi ikke har en leder-
- bliver Camelot og kongeriget sårbare.
Så vil alt, Arthur har arbejdet så hårdt for, være truet.
Men hvem kan overtage kronen? Han har jo ingen slægtninge.
Og hvem af os skulle være vær dig til at gøre det?
Det er De, Deres Nåde.
- Mig? - De er Arthurs nærmeste familie nu.
Ingen kan afvise Deres visdom, Deres empati og Deres loyalitet.
Jeg er sikker på, at hvis Arthur selv kunne vælge, ville han vælge Dem.
- Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. - Det er et enormt ansvar.
Men De står ikke alene.
Jeg lover, at jeg og de andre riddere står bag Dem.
Nu og i al fremtid.
Tak, Leon. Jeg er så heldig at have sådanne venner.
- Hvem er du? - Hvad er det for et dumt spørgsmål?
Jeg er den, jeg er, og den jeg var, og den jeg altid vil være.
- Det er da ikke noget svar. - Hvilket andet svar kan jeg give?
- Det er det eneste rigtige svar. - Hvad laver du her?
Ufatteligt! Det ene spørgsmål dummere end det andet.
Jeg er på besøg i cellerne, som De ved.
- Ikke, hvis vi ikke har givet tilladelse. - Det har De allerede gjort.
For ti minutter siden sagde De det, og så gjorde jeg det.
- Nej. - Hvad er der galt med jer?
Er der noget spændende i teen?
Det er ikke så sært, at jeres fanger myrdes-
- når I ikke engang kan huske hvem I lukker ind og ud.
I lukkede mig ind!
Det takker jeg for. Og nu må jeg åbenbart finde ud selv.
Farvel!
Du der! Hvad laver du i mit køkken?
- Ikke noget. - Ikke noget? Det betyder julelege.
- Det er slet ikke jul nu. - Og julelege betyder tyveri.
- Tyveri af mine tærter! - Dine tærter?
Hvorfor skulle nogen ville stjæle dine elendige tærter?
- Hele Camelot taler om mine tærter. - Ja, det passer.
Tærter med en skorpe som rustent jern fyldt med gamle hestepærer-
- og med en duft som fra vagternes latrin.
Ingen fornærmer mine tærter ustraffet!
Skulle jeg have nævnt dine lagkager?
Som opkast, der stivner i solen. Eller dine boller?
Kongen selv beskrev dem som nylagte tudseæg viklet ind i grisesnot.
Hvad ved du om kongen og min mad?
Det skulle jeg have gjort for mange år siden.
- Du der! - Stands!
Den her vej!
Han er væk!
Sig til mændene, at her er en fremmed. Sæt slottet i højeste beredskab.
Det var ikke vinden. Det var trolddom.
Tænd fyrfadene!
Gennemsøg borggården!
Er alt vel? Har De set eller hørt noget?
- Nej? Hvorfor? - Der er trængt en fremmed ind.
- Her på slottet? - Ja. Vi så nogen i borggården.
Deres Nåde, De kan være i fare. Gwaine kan føre Dem i sikkerhed.
- Hvorfor skulle nogen skade mig? - De skal være Camelots leder.
Vores fjender vil Dem til livs.
Jeg kan ikke forlade Arthur nu.
Jeg lover at hente Dem omgående, hvis det sker nogen forandring.
Gaius har ret. Kom med mig. Her er De ikke sikker.
- Hvordan pokker kom du herind? - Spørg mig ikke.
- Hvordan har han det? - Hjertet er næsten stoppet.
Jeg frygter, at han er døden nær.
Sygdommen sidder så dybt i ham.
- Jeg ved ikke, om jeg kan redde ham. - Du kan godt, Merlin.
Gaius...
Merlin! Godt klaret, Merlin!
Godt klaret!
- Skynd dig tilbage til cellen. - Det er jo vagter på hver etage.
- Hvordan skal jeg komma derned? - Samme vej, som du kom herop.
Selvfølgelig.
Godmorgen, Merlin.
Hvis du har tid, vil kongen tale med dig.
Merlin...
Det er en af de to, måske tre gange i mit liv, jeg er glad for at se dig.
Jeg har det ligesådan. Hvordan har du det?
Helt død. Eller som en levende død i al fald.
- Det kan jeg tænke mig. - Det var vist en prøvelse for os to.
Det var ikke så slemt, når man havde vænnet sig til mørket og rotterne.
- Og at sidde med en spand af sin... - Merlin.
Jeg beklager virkelig det, du måtte igennem.
Jeg vidste, at det ikke kunne være dig.
- Og kokken bekræftede dit alibi. - Tak.
Og jeg vidste, du ikke var kvik nok til at planlægge et mord.
- Hvor betænksomt. - Det var så lidt.
Arthur...
- Jeg må fortælle dig en ting. - Ikke nu. Rådet venter på mig.
Takket være Guinevere har vi fået nogle nye ledetråde.
Dronningen fandt de her flasker i mit kammer. De er mærkede.
Hun gav ikke op, før hun havde opsporet dem.
- Det her er vel Deres segl? - Ja.
- Hvad indeholder flasken? - Baldrian, Deres Majestæt.
- Hvilken virkning har det? - Det forårsager bevidstløshed.
- Og den her? - Bulmeurt.
- Det er en gift. - Et dødbringende gift.
Jeg har kun min dygtige læge at takke for mit liv.
Undskyld. Jeg solgte det uden at vide, at det var tiltænkt Dem.
Sandt at sige var jeg for bange til at spørge.
- For bange til at spørge hvem? - Kvinden, som købte det.
- Genkendte du denne kvinde? - Jeg er ikke helt sikker.
Men jeg tror, at det var Morgana Pendragon.
Ved dronningens ufortrødne arbejde er sandheden afdækket.
Vi står alle i gæld til hende.
- Længe leve dronningen. - Længe leve dronningen!
EVENTYRET FORTSÆTTER...
- Er De ikke glad for Deres mand? - Jeg er glad, hvis han dør i morgen.